Original O P E N S U B T I T L E S.org Release
Dere var like blinde for Ham som fotsporene i asken, men Han så dere.
Han så dere i de mørke hjørnene.
Han hørte dere. Mine brødre, Han hørte de tankene.
Dere er en fremmed for dere selv, og likevel kjenner Han dere!
Da det harde hjertet deres trykte dere og skilte dere fra Hans kropp...
...som er stjernene og vinden mellom stjernene, kjente Han dere!
Denne verden er et slør.
Og det ansiktet dere bærer, er ikke deres eget.
Brannvesenet sa at kirken hadde brent ned fire måneder tidligere.
Ingen fingeravtrykk. Vi gikk ut med en etterlysning av Kristi venner.
Én uke senere var de i Franklin.
Vekkelsesmenighet. Gammeldags religion.
Dere kan jo forestille dere hva "herr Sjarm" syntes om det.
Hvor høy tror du gjennomsnittlig IQ i gruppen er?
Ser du Texas fra den høye hesten? Hva vet du om disse menneskene?
Bare observasjoner og slutninger.
Jeg ser anlegg for fedme, fattigdom, et ønske om eventyr.
De legger det lille de har i en flettekurv som går rundt.
Det er nok trygt å si at ingen av dem vil spalte atomer.
Hører du deg selv? Den jævla holdningen din.
Alle vil ikke sitte inne og runke til håndbøker i drapsetterforskning.
Noen liker samhørighet. Allmennhetens beste.
Hvis allmennhetens beste dikter opp eventyr, er det ikke best for noen.
Sorgene deres holder dere fast her.
De skiller dere fra det hjertet deres vet.
Jeg ser at det er mange gode hjerter her.
-Jeg ser mye glede der ute. -Kan du forestille deg det?
Hva om folk ikke hadde noen tro? Hva ville de da funnet på?
Akkurat det samme som nå, men uten å legge skjul på det.
Pisspreik.
Det ville vært en jævla orgie av drap og utsvevelser.
Hvis noen bare er anstendige fordi de venter en guddommelig belønning,-
-så er den personen en drittsekk.
Jeg vil få flest mulig sånne ut i åpent lende.
Jeg antar at dømmekraften din er ufeilbarlig angående drittsekker.
Tror du at den notatblokken er en steintavle?
Hva sier dette om livet?
Man må samles i en gruppe-
-og fortelle seg selv eventyr som bryter alle universets lover-
-bare for å klare den jævla dagen.
Hva sier det om virkeligheten din?
Når du begynner å snakke sånn, høres du panisk ut.
Du mener at det hele er en bløff?
-Tar de alle sammen feil? -Ja visst.
Sånn har det vært siden én ape så på sola og sa til kompisen:
"Han sa at du skal gi meg den jævla andelen din." Folk...
De hiver heller en mynt i ønskebrønnen enn å kjøpe middag.
Jesus Kristus! Armene Dine åpnet seg og lukker seg!
Livet mitt viser ikke sannheten om Deg.
Du berører fjæren i asken, og Du berører bladet med flammen!
Overføring av frykt og selvforakt til en autoritær beholder. Katarsis.
Han absorberer frykten deres.
Effektiviteten står i forhold til andelen av sikkerhet han projiserer.
En del lingvistiske antropologer tror religion er et språklig virus.
Det skriver om nervebanene i hjernen. Døyver kritisk tenkning.
Jeg bruker ikke så store og fine ord som deg.
Men du uroer deg mye til å være en som ikke ser en mening med livet.
Og du høres fremdeles panisk ut.
Jeg kjører iallfall ikke for full gass mot et rødt lys.
Vi bærer alle med oss noe jeg kaller en livsfelle.
En genetisk visshet om at alt skal bli annerledes.
At man skal flytte til en annen by og treffe nye venner for livet.
At man skal bli forelsket og fullendt...
Avslutning. Hva faen de jævla... To tomme krukker med et stort kaos.
Det er ikke noe som blir fullendt. Ikke før det er endelig slutt.
Og avslutning... Nei, nei. Ingenting er noen gang slutt.
-Gjenkjenner du denne jenta? -Jeg er ikke sikker.
-Vidunderlig preken. -Takk for at du kom.
-Jeg ville si at det... -Takk.
Jeg husker ikke navnet. Hun var der ofte når vi var i Eunice.
Jeg er ikke sikker. Vi har flyttet rundt siden da. Hva sier du?
Du har rett. Vi så henne i Eunice. Kanskje Tina kjenner henne.
Hvor lenge var dere i Eunice?
Et halvt års tid. Vi leide billig og dro videre etter brannen.
-Vet du hvordan den brøt ut? -Deres folk sa det var hærverk.
Kanskje det var en av enkens sønner som ville ha oss vekk.
Vi drar bare videre. Vi søker ingen gjengjeldelse.
-Du er flink. Har du preket lenge? -Har vært predikant i snart 20 år.
Åtte år for Kristi venner.
-Tilhørte du noen kirke før det? -Den uavhengige evangeliske.
Jeg gikk på Billy Lee Tuttles college i Baton Rouge i noen år.
-Hvem laget veggmaleriene i kirken? -Det var barna i menigheten.
Har det skjedd noe med den jenta dere ser etter?
Vi vil gjerne se legitimasjonen til personalet deres.
Så du henne sammen med noen?
Hun var vel sammen med noen én dag? Husker du den høye mannen.
Ja, men jeg vet ikke om hun virkelig var sammen med ham.
Kan du beskrive ham?
Jeg så dem bare snakke sammen. Jeg var ikke i nærheten.
Han sto foroverlent og snakket med henne.
Han hadde et ganske rart ansikt. Blank hud rundt kjeven.
Kanskje forbrent?
-Gikk hun derfra med ham? -Ja, det var kanskje sånn.
Han ble pågrepet i 1989 for blotting. Kom i isolat etter et gjengslagsmål.
-Skriv det ut, takk. -Oppfattet.
-Ser alt greit ut? -Stort sett.
Du sonte to år i Angola, Burt.
Uanstendig oppførsel, blotting og runking utenfor en skole.
De ga meg dårlig medisin. Jeg ante det ikke.
Jeg har sont det. Jeg har sont det.
Kan du redegjøre for hvor han var mellom 25. desember og 3. januar?
I New Roads fra jul til nyttår. Mange bør kunne bekrefte det.
-Det var mye folk der. -Mye folk.
Betjent. Hva tror du at har skjedd?
Noen drepte denne jenta på en oppsiktsvekkende måte.
Og malte et bilde av åstedet i en av deres gamle kirker.
"Jeg er oppstandelsen og livet, den som tror på meg, skal leve. "
Ble hun voldtatt, betjent?
Hvorfor spør du om det?
Hvis du snakker med Burt alene,-
-blir du nok overbevist om at han er uskyldig, betjent.
Greit. Da gjør vi det.
Burt. Bli med betjenten.
Den ontologiske feilslutningen med å vente lys i enden av tunnelen.
Det er det predikanten selger.
Akkurat som en psykiater.
Han fyrer opp under evnen til å se illusjoner og sier at det er en dyd.
Det er alltid penger å tjene på sånt.
Det er en så desperat følelse av berettigelse, ikke sant?
"Alt dette er jo skapt for meg."
"Jeg, jeg, jeg. Jeg er...så jævla viktig."
"Jeg er så jævla viktig, ikke sant?"
-Dra til helvete! -Ha oss unnskyldt et øyeblikk.
Jeg skal ikke gjøre deg noe.
-Medlidenhet er etikk, betjent. -Ja, det er den.
Jeg sjekket dem alle. Alle er ustraffet, unntatt Burt.
Jeg kan tenke meg at det er en tilbakeståendes verk.
Han betaler for å få seg noe, blir skamfull og overreagerer.
Han prøver liksom å sone for handlingen.
Det er ikke verst, Marty.
-Jeg trakk slutningen uten din hjelp. -Det var ikke ham.
Han sonte to år for å vifte med pikken. Burde vært på åpen anstalt.
-Fortell resten. -Angola. Han ble skåret opp i dusjen.
De kappet av ham ballene med barberblad. Gjorde en slurvejobb.
-Men likevel... -Jeg omfavnet ham.
Han dreit bokstavlig talt på seg.
Vi kan be noen politifolk overvåke stedet, men vi bør nok gå videre.
-Den høye mannen... -Det kan være pisspreik.
-Én sa det, og den andre fulgte opp. -Burt visste om det.
Han så også den høye mannen.
Dette, Marie Fontenot... Lange var faen ikke det første offeret hans.
Vi finner ikke noen signaturer som stemmer.
En fyr i databasen brukte kroner, og en annen brukte horn.
-En livstidsdømt i Michigan. -Da er det feil signatur.
Vi vet ikke om det henger sammen med Marie Fontenot.
Nei. Men gitterverket, symbolikken...
Det er noe kulturelt over det, Marty.
Han ville at vi skulle finne henne. Det var som en oppvisning.
Åkrene med sukkerrør er scenen hans.
Kom med et forslag. Hvis vi ikke har noe, får spesialgruppen overta.
Noen har oversett noe. Vi må gå igjennom alt igjen.
Alle drapene i delstaten de siste fem årene. Vi begynner med det.
Vi har ikke nok arbeidstimer.
Jeg har merket at du har en tendens til nærsynthet.
Tunnelsyn ødelegger etterforskninger.
Bildet av bevisene blir forvrengt. Du er besatt.
Du er også besatt, men ikke av jobben.
Ikke jeg. Jeg holder tingene på et jevnt nivå. Atskilt.
Som jeg kan ta én øl uten å trenge 20.
Folk som ikke kan føle skyld, pleier å more seg.
-Jeg er ikke for streng mot meg selv. -Det er storsinnet av deg.
-Vet du hovedforskjellen på oss? -Ja. Fornektelse.
Forskjellen er at jeg kan skille mellom en idé og et faktum.
Du er ute av stand til å innrømme tvil.
-For meg låter det som fornektelse. -Det tviler jeg på.
Vi etterlyser alle høye menn med arr i ansiktet.
Vi spør sykehusene om de har noen sånne pasienter.
Prøvde Cohle å holde unna spesialgruppen?
Tror du i ettertid at han prøvde å styre i den retningen han ville?
Nei. Vi fulgte sporene i saken.
Men du fulgte opp teorien hans om en seriemorder?
Hvor arrogant han enn kunne være, så hadde han rett.
Det var jo sånn vi tok vår mann.
-Jeg liker det sånn. Stabilt. -For noe pisspreik.
Jeg gjorde alt som teller. Det er bare sånn det er.
Alt er i endring. Ta det du vil ha, og glem resten. Folk blir bedre.
Det er akkurat det. Jeg tror jeg er blitt bedre.
-Tror du virkelig det? -Stol på meg.
Kanskje du bare tror det.
Du har tilpasset deg livet. Du trenger ikke frykte tap.
De andre karene jeg fortalte deg om, får seg hund eller drar på fisketur.
Man begynner med det og lever med det.
Du kunne vel ordnet en date med en sykepleier.
Fått noen gode medikamenter. Det ville være en begynnelse.
-Pappa! -Hallo, unger.
-Hei, vennen min. -Hvordan går det, Marty?
-Hva skjer, Rust? -Han leverte tilbake gressklipperen.
-Har du klipt plenen min? -Den trengte å klippes.
Jeg gjorde gjengjeld for lånet.
Vi har étouffée. Jeg prøver å få Rust til å bli til middag.
Jaså? Bli til middag, Rust.
Nei, jeg må nok gå.
-Takk for teen, Maggie. -Det var jo synd.
-Vi ses på mandag. -Jeg følger deg ut.
Hei... Hei!
-Hva er det? -Hva fanken driver du med?
-Hva gjør du her når jeg er borte? -Leverer tilbake gressklipperen.
Du vet hva jeg mener. Har du klipt gressplenen min?
Hva trodde du jeg gjorde her mens du ikke var her? Hva er problemet?
-Mellom deg og meg? -Ingen problemer.
Jeg vil bare ikke at du skal klippe plenen min. Jeg vil gjøre det selv.
-Heier du på dem, pappa? -Ja, vi vil at de skal vinne.
Hør her, Audrey.
Mamma og jeg vil snakke med deg om tegningene dine fra skolen.
-Løp til rommet ditt, Mace. -Hvorfor det?
Forsvinn nå. Fort.
Forsvinn nå. Løp!
Du trenger ikke være lei deg. Vi vil bare snakke med deg.
Hvor har du sett det før? Hvorfor tegnet du det der?
De andre jentene likte det og syntes det var morsomt.
Hvor fikk du ideen fra?
-Jentene sa jeg ikke våget. -Folk blir opprørte, Audrey.
Det er stygt.
Det gjør noe som burde være fint, til noe stygt.
Jeg er lei for det.
Det gjør ikke noe. Det gjør ikke noe.
Det gjør ikke noe, vennen min.
Jeg sier ikke at jeg kan så mye, men vet dere hva det betyr å være far?
Det betyr at man har ansvaret for andre mennesker.
Man er betrodd livet deres.
Når man kommer til et visst punkt, blir ansvar noe håpløst.
Var det så langt bekymringen din rakk?
Nei. Men hva vil det hjelpe å se mer på det?
Det er henne. Jeg er urolig.
Hun vil bare ha oppmerksomhet. De andre jentene...
-Hvordan kan de vite om sånt? -Jentene vet det alltid før guttene.
-Hvorfor det? -Fordi de er nødt til å vite det.
Hun er blitt innadvendt. Hun spør hvorfor du jobber så mye nå.
Jeg burde jobbet mindre. Spesialgruppen overtar den saken.
Da...vil jeg være hjemme mer.
Forrige uke?
Jeg er lei for det. Jeg burde bedt om å få slippe.
Slutt å hindre meg. Snakk.
Jeg er nær, Marty. Hører du meg? Jeg er nær.
De vil ta denne saken fra oss,-
-og da skal jeg være hjemme mer. Vi kan finne på ting.
-Hvorfor er det plass mellom oss? -Jeg vet ikke hva du mener.
Det vet du, men du nekter å si det. Det er det jeg mener!
Det siste året har du vært som en surmulende tenåring.
Jeg prøver å være din venn, Marty.
Jeg er bare ikke så flink til å uttrykke meg.
Vi forandrer oss, ikke sant? Iblant bare for en kort stund.
Og jeg som trodde at folk aldri forandret seg noe. Ikke innerst inne.
Jeg prøver å huske ting, for det føles som om det er jobben min.
Som hvordan du var i begynnelsen. Jeg er lei av å prøve å huske det.
En del av dette, og da mener jeg ikke det som er min feil...
Men en del av det er bare livet.
Noen helger forlot vi ikke rommet mitt engang.
Det var ikke det jeg mente. Vi knuller ikke som da vi var 19!
Du ønsker å ha små forventninger.
Du har forseglet livet ditt, for du nekter å forandre deg.
Du var så mye glupere da jeg traff deg.
Jeg er lei for det, Maggie. Jeg er lei for alt...
For at jeg ikke er her. For at jeg tar alt dette for gitt.
Hva har du drevet med, Marty?
Jobben, hjemmet. Saker...
Jeg får en følelse av... Hør her. Jeg kan se 40 der framme.
Det er som om jeg er den prærieulven i tegnefilmene...
Jeg løper utfor en klippe. Hvis jeg ikke ser ned...
...men fortsetter å løpe, så klarer jeg meg kanskje.
Men jeg...
Jeg tror at jeg er helt forskrudd.
Det er du. Ja, det er du.
Marty?
Uansett fikk vi fram noen sykehuspasienter.
Høye, arrete, seksualforbrytere.
En innbruddstyv var alltid nødt til å runke før han forlot stedet.
Det ble mye jobbing i avhørsrommet da.
Hvem av dere er avhørslederen?
Det er deg, ikke sant?
Jeg pleide å være ganske flink til det. Men ikke like flink som Rust.
Jeg vet hvordan det er, gutt. Jeg ser det på deg.
Du er ikke ond. Det er ikke deg.
Det er en vekt som har satt krokene i hjertet ditt og sjelen din.
Det du gjorde, var ikke din feil.
Det var det ikke.
Du ble trukket ned til bunnen av den samme vekten.
Den som gjør at du ikke kan holde på en jobb og hindret deg på skolen.
Den samme vekten som ikke lot deg ha en mor.
Jeg forstår sånne ting, Chris.
Jeg er svak. Jeg er syk.
Jeg går inn i hus og kan ikke gå ut derfra...
...før jeg har gått igjennom skuffene...
Hør på meg nå.
Du har én utvei, gjennom Guds nåde.
Du er bare sånn som Herren skapte deg.
Du har ingen mangler.
Vi, du, jeg, folk, vi velger ikke følelsene våre.
Det fins tilgivelse for alle, men man må be om den.
Det vil jeg. Jeg vil ha den. Jeg vil ha den...
Jeg ber. Jeg ber om den...
Vær så snill, bare si hva jeg skal si. Jeg vil... Jeg vil bekjenne.
Jeg vil bekjenne.
Jeg ber om unnskyldning for det.
Merittene dine, altså... De er jammen ikke verst.
-Har du noen tips til oss? -Det har aldri vært vrient for meg.
Det gjelder bare å se på noen og tenke som dem.
Negative evner.
Det er vel en ferdighet, men det trengs som regel ikke.
Man ser dem bare inn i øynene og ser hele historien der.
Alle bærer sulten i hjertet sitt.
Man må være ærlig med hva som foregår her oppe. I det låste rommet.
På den andre siden er jeg elendig i kortspill.
Vi avhørte innbruddstyver, runkere og forbrente. Jeg utnyttet søvnløsheten.
Mennesker... Jeg har sett slutten på tusenvis av liv.
Unge, gamle. Alle er så sikre på at de er virkelige.
At sanseopplevelsene deres utgjorde et unikt individ...
...med mål og mening.
Så sikre på at de var mer enn en biologisk marionett.
Sannheten kommer alltid fram. Når snorene blir kappet, faller alle.
-Maggie sier at han er sjenert. -Det vil jeg ikke påstå.
-Han sier iallfall hva han syns. -Jeg mener ikke sånn.
Det er personligheten hans. Han er på kanten.
Heller intens. Litt innadvendt.
-Ingen fyllik. Den forrige snuten... -Steve hadde det vanskelig da.
-Han kastet opp i fanget mitt. -Det tar tid å få denne på fanget.
-Hei! Når man snakker om sola. Rust. -Martin.
-Hei, Maggie. Jeg heter Rustin. -Hyggelig å treffe deg.
Nå, da. Har du gått hit?
Ikke det? Greit.
Jeg trodde ikke at han kunne bli snålere. Han kan smake farger.
-Hva er synesesi? -Synestesi.
Det er en ubalanse i synaptiske reseptorer og utløsere.
Alkaliserte farger. Visse metaller.
Det er en slags overfølsomhet. Én sans utløser en annen.
Iblant kan jeg se en farge som gir meg en smak i munnen.
En berøring eller en duft kan skape en tone i hodet mitt.
Jeg har hørt om det. Det kan være en bivirkning av kolesterolsenkende.
Så når noe føles godt, så føles det dobbelt så godt?
På to forskjellige måter, liksom?
Ja, det kan være sånn. Ja.
-Servitøren kommer ut med dem. -Hvorfor vente? Jeg kommer straks.
Påfyll, og to rom.
Hei. Kan jeg få en øl til? Takk.
-Hva driver du med? -Jeg er på date. Er ikke du det?
Skal du gå hjem med den fyren?
Det angår ikke deg. Knuller du kona di?
Hva vil du at jeg skal gjøre? Vil du snakke med meg om skilsmisse?
Jeg vil ikke gifte meg med deg. Det er poenget.
-Det har gått sin gang og er over. -Nei, kom hit. Ta en shot med meg.
Jeg kom ikke bare hit for å drikke.
Jeg skal bare sette den fra meg.
Det kan bli morsomt.
Hva er det?
Det er ikke noe. Jeg syntes at jeg så en fyr fra menigheten.
-Hvordan er Alaska? -Det er vakkert.
Det er ikke Paris, men det er rent og klart.
-Har du vært i Paris? -I én måned.
-Hva gjorde du i Paris? -Drakk meg full foran Notre Dame.
Hver døde kropp er så sikre på at de var mer enn summen av driftene sine.
All den meningsløse snurringen...
Et slitent sinn. Konflikter mellom lyst og uvitenhet.
Dere spurte om avhørene. Vil dere høre sannheten?
Ti minutter har alltid vært nok til å vite om noen er skyldige.
Hvor lang tid tar det for dere?
Rust brukte mye fritid på å sjekke avdøde. Flere uker.
Han var vel coonhound i et tidligere liv.
Det er en jakthund.
Alle er så jævla dramatiske nå for tiden. Jøss.
Hvis teoriene og jobben utgjorde hele synet hans på seg selv, så greit.
Vi andre hadde familier og mennesker i livet vårt. Bra ting.
Folk...gir en regler. Regler forklarer hvordan alt er.
-Hold kjeft! -Dra til helvete!
-Helvete heller, Marty! Forsvinn! -Er det alt du har til meg?
-Er den lille dritten der? -Gå, ellers ringer jeg politiet.
-Vi får vel se hvordan det går. -Jeg kjenner andre snuter.
-Forsvinn! Marty! Gå herfra! -Hun sa at hun var enslig!
-Slutt! -Sugde hun pikken din?! Hva?!
-Slutt! Gå herfra! -Ja, det stemmer.
Si det, ellers får en fengselshomo bruke ansiktet ditt som kondom.
-Sugde hun pikken din? -Bare litt...
Slipp ham! Vær så snill, slutt!
Beklager at jeg gikk løs på deg. Jeg ville aldri gjort noe sånt.
Jeg er ikke en psykopat.
Det er derfor jeg alltid har sagt at Rust trengte en familie.
Det handler om grenser. Grenser er bra.
-Det er Cohle. -Rust? Du er hjemme. Det er meg.
Hva foregår?
Steve Geraci hadde funnet noe, sa han. Han trengte hjelp.
Jeg ringte nesten stasjonen, men de lyver jo bare.
Jeg må spørre deg om det. Vet du om det er sant?
Jeg har ikke hørt noe. Men på den andre siden ville jeg ikke det.
Geraci ville ikke sluppet meg inn. Han avskyr meg.
-Satte du av Jen hjemme? -Ja, jeg fulgte henne hjem.
Ble du ikke med inn? Du må ikke forelske deg straks.
Jeg vet det. Hun er hyggelig og pen.
Dere ville passe godt sammen hvis du ga det en sjanse.
Dere gir aldri noen en sjanse. Jeg vet ikke hvorfor.
Det er fordi vi vet hva vi vil. Og vi har ikke noe imot å være alene.
Gå og legg deg, Maggie.
Marty kommer hjem. Ta vare på deg selv.
Fanken også. Tre dager på rad. Er det ny personlig rekord?
Dra til helvete. Jeg skal drite i soltaket ditt.
Hei. Jeg har funnet en. Jeg tror det er ei jente til fra tidligere.
For tre år siden dro de opp denne jenta fra elva.
Det står at det var en ulykke. Hun druknet. Vann i lungene.
Legen sa at skadene skyldtes greiner og bråte.
Jeg forstår ribbeina og armene, men tungebeinet?
Ikke faen. Se på kuttsårene på buken.
Og utslag på metamfetamin og LSD. De sa hun var rusa og falt uti.
Se på baken.
-Fanken også. -Ja.
Identifisert som Rianne Olivier, 22. Pelican Island, med 300 innbyggere.
Bestefaren bor der ennå. Han har en telefon i havnen.
-Jeg vet ikke om de tror på dette. -To dager. Vi følger dette sporet.
Hvis hun var offeret hans, var hun en arketype.
-Avdød i Ville Platte, maskinist. -Vi har et gjennombrudd i saken.
-Skulle dere ikke gi den fra dere? -Noen som kan ha kjent morderen.
Vi følger det opp. Vi har noen dager igjen.
To dager, så får spesialgruppen overta. Da får dere nye oppgaver.
Drar du den seriemorderteorien, stopper han oss for å være jævlig.
Pelican Island ligger to timer herfra.
Du? Tror du...
...at en mann kan elske to kvinner samtidig?
Jeg mener å være forelsket i dem.
Jeg tror ikke at en mann kan elske. Iallfall ikke i den betydningen.
Virkelighetens utilstrekkelighet slår alltid til.
Oljerørledningen kutter opp kysten som et puslespill.
Hele stedet vil stå under vann om 30 år.
Tenker du ...? Har du noen gang lurt på...
...om du er et dårlig menneske?
Nei, det lurer jeg ikke på. Verden trenger dårlige mennesker.
Vi holder de andre dårlige menneskene unna.
Det er ham.
Når så du barnebarnet ditt sist?
Hun dro for fire år siden. Som moren sin.
Ikke rart at de fant henne sånn. Alle tror de skal bli til noe de ikke er.
Alle tror de har så store planer.
Hadde hun en kjæreste du kjenner til? En mann?
Hun begynte å vanke med Ledoux-gutten. En eldre gutt.
Drittfamilie. Hun rømte med ham. Ingen har spurt meg om ham før.
De sa bare at hun døde i oversvømmelsen.
Bor familien Ledoux ennå her?
Kanskje en fetter eller to. Det krymper for hvert år.
Orkanen Andrew fikk de fleste bort herfra.
Har du Ledoux-guttens fornavn?
Reggie. Reggie Ledoux.
Faren heter Bart Ledoux. Jobber i olja. Fyllik. Han er visst død.
-Hvor gikk Rianne på skolen? -Veiens Lys, når den var åpen.
De måtte gå der eller ta buss til Abbeville.
Delstaten sa at ungene måtte ta buss i to timer til skolen.
Jeg liker ikke de gudefolka, men mellom dem og myndighetene...
Hvor er foreldrene hennes og andre slektninger?
Faren er sjømann. Moren bodde i California sist jeg hørte noe.
Har du noe som er hennes? Noen eiendeler?
Noe som kan gi oss en oppfatning av hvordan hun var?
Hvorfor spør dere om dette? De sa at hun druknet i oversvømmelsen.
Jeg er ingen idiot. Mener dere at hun ikke druknet?
-Det vet vi ikke. -Vi ser etter noen som kjente henne.
-Hvem da? -Det er det vi prøver å finne ut.
Han hadde en eske med hennes ting. Han hadde den siste årboka hennes.
Gubben så ikke ut til å føle noe som helst. Han hadde liksom skylapper.
Men hvorfor hadde han spart esken? Hadde han spurt seg selv om det?
Det er vel en måte å takle det på. Konsentrere seg om krabbeteinene.
Han minnet meg faktisk litt om Rust.
Det var en liten skole. Klasse 1 til 12.
Her er Rianne Olivier. Tiendeklasse.
Skolen fikk støtte fra Tuttles-stiftelsen.
VEIENS LYS SKOLEN STENGT INNTIL VIDERE
-God dag. -God dag.
-Skolen ble vel stengt i 1992? -Ja, det er det jeg har hørt.
-Hva har du hørt? -Orkanen Andrew ødela den.
De syntes vel ikke at det var verd å fikse den.
-Jobber du her? -Nei. Jeg jobber for menigheten.
-I-23? -Det er I-23. Over.
Jeg har informasjon. Reginald Ledoux, født 13. november 1960.
Vet du om noen som gikk her eller jobbet her på den tiden?
Nei, sir. Jeg har bare vært her de siste månedene.
Menigheten la det til på arbeidsplanen min.
Takk for at vi fikk snakke med deg.
Hvem går så jævla langsomt?
-Hva har du fått vite? -Ledoux stakk for åtte måneder siden.
Han ble anmeldt for overgrep mot mindreårig.
I 1993 ble han pågrepet pga. en lab som laget metamfetamin og LSD.
Dora Lange og Rianne var fulle av det.
Ledoux fikk to år på Avoyelles. Gjett hvem han satt sammen med.
-Charlie Lange. -Jeg må innrømme at du hadde rett.
Jeg som tvilte på at du var helt med. Du er jo ennå sprø, men har rett her.
-Hvor er Ledoux? -Jeg ba om en liste over bekjente.
-Vi skal finne ham. -Dette virker logisk.
-Nå er vi på vei. -Til Avoyelles.
Jeg går ut med en etterlysning og kontakter de føderale marshalene.
En stund trodde jeg at du likte å se på bilder av lik.
Jeg vil etterlyse en Reginald Ledoux i alle delstater.
Han skal pågripes øyeblikkelig.
Oppfattet, betjent. Vi går ut med det nå.
Og så endelig kommer vi til Reginald Ledoux.
Kom igjen. Hvis dere vil spørre meg, så gjør det!
-Har dere vært i en skuddveksling? -Nei.
Hvordan faen skal dere da forstå hva jeg snakker om?
Det stedet... Jeg har aldri...
Det minnet meg om da pappa snakket om Vietnam.
Det med jungelen.
Det hjelper ikke dere nå at jeg snakker om det som skjedde da.
Dette. Det er dette jeg snakker om.
Det er dette jeg mener når jeg snakker om tid, død og det håpløse.
Det gjelder mer omfattende ideer. Våre gjensidige illusjoner.
Vi glodde på lik 14 timer i strekk. Det er sånt man tenker på.
Har dere gjort det?
Man ser dem inn i øynene, selv på et bilde.
Det spiller ingen rolle om de er døde eller levende.
Vet dere hva man ser?
De ønsket det velkommen.
Ikke i begynnelsen, men mot slutten. Lettelsen var ikke til å ta feil av.
De var redde. Og nå innså de for første gang-
-hvor lett det var bare å slippe taket.
I det siste nanosekundet så de hva de var.
Selvet og dette store dramaet...
...var aldri noe mer enn antakelser og tåpelig vilje.
Da er det bare å slippe taket. Det var ikke nødvendig å kjempe.
Man kan innse at hele livet...
Kjærligheten, hatet, minnene, smertene, var den samme greia.
Alt var den samme drømmen. En drøm du hadde i et låst rom.
Drømmen om å være...et menneske.
Og som i mange drømmer...
...fins det et monster der den slutter.
Tekst: Tor Hundstad www.O P E N S U B T I T L E S.org www.sdimedia.com